Roger

Alle barna var ute og lekte, alle unntatt Roger. Roger satt og leste på trappa til huset sitt. Aller helst ville han være inne og spille data, men han fikk ikke lov til og være inne hele dagen av moren sin. Så nå satt han der ensom og alene på trappa. Av og til tittet han opp for å se på de andre barna som lekte, lekte med vennene sine. Roger selv hadde aldri lagt noe innsats i å få noen venner. Han hadde en venn en gang men han syntes ikke Roger var noe kul lenger. Ole som ”vennen” het lekte med de andre barna. Roger hadde litt lyst til å være med men turte ikke å gå bort til de andre. ¨Nå kan du komme inn igjen¨, ropte moren til Roger ut igjennom det gamle vinduet i andre etasjen. ¨Endelig¨, tenkte han men han sa ikke noe, Roger var en gutt av få ord. 
 * Roger **

Roger satt seg rett på dataen. Han gikk på msn, men ingen snakket med han. Etter hvert begynte han å spille. Han tenkte at han skulle gjort noe annet noe aktivt, men han hadde ikke noe å finne på. Han gikk litt rastløst rund i huset før han satt seg igjen. ¨Jeg er en taper¨, tenkte han, og han kjedet seg.  Roger tok en tur ut i den kjølige luften, Det hadde blitt kveld nå. Han gikk forbi huset til ole, og husket alle gangene de hadde spilt playstation på rommet til ole når de var mindre, og alle gangene de lekte i hagen. Roger kunne se at hagen hadde forandret seg han hadde ikke vært nær huset på evigheter. Han fortsatte rundt gate hjørnet, Ole var vist på vei hjem. ¨Hei¨, sa Roger halvkvalt, ¨hei¨, sa Ole kaldt tilbake. Før han bare fortsatte og gå hjem. Roger fortsatte å gå, han gikk forbi mange av husene til klasseskammeratene. Han hadde ikke vært inne i noen av dem, han hadde bare hatt en venn når han var mindre. Etter hvert gikk han til brua, Det blåste sterkt. Roger så ned på den sterke strømmen av vann som fortet seg forbi. Hvorfor ikke? Tenkte han. Han bykset over kanten, vinden føltes plutselig mye sterkere etter hvert som han kom opp i fart. Det måtte være minst 70 meter ned. Han skimtet så vidt noen fisk før han traff vannet. Fiskene rømte til alle kanter, og slik dør han ensom og alene.